Kiitos, kun teet tämän.
Olet kiireinen, ja nolotti kysyä tätä sinulta.
Eipä kestä. Mitä minun pitää tehdä?
- Haluan, että katsot kameraan. - Selvä.
Esittele minut yleisölle jotenkin kivasti, jotta se on intona, kun menen lavalle.
Kävisikö tämä: "Hyvät naiset ja herrat, edessä on ikimuistoinen ilta.
Tämän koomikon rinnalla Jerry Seinfeld ja Chris Rock ovat roskaa.
George Carlin ja Richard Pryor olivat ihan paskoja.
Tervetuloa, maailman paras koomikko: Jim Norton."
Tuo ampuu jo vähän yli.
- Niinkö? - Kyllä.
- Kaikkea tuota on vaikea uskoa. - Yritin vain nostaa sinua jalustalle.
Sano jotain, mistä tulee vähemmän paineita.
Et siis halua paineita. Anteeksi.
En tajunnut, ettet halua paineita tehdessäsi Netflixille spesiaalia,
jonka miljoonat ihmiset näkevät.
- Ei siis paineita. - Sen pitäisi kuulostaa rehelliseltä.
- Se on tärkeää. - Selvä. Rehellisesti siis.
Kävisikö tämä: "Antakaa aplodit irstaalle ja iljettävälle -
aidsin runtelemalle olmille,
joka nielee omaa mälliään: Jim Norton."
- Liiankin rehellistä? - Aivan. Anteeksi.
Moi. Pyytäisin pientä palvelusta.
Kuvaamme spesiaalia. Jonkun pitäisi esitellä minut.
Olisi kiva, jos hoitaisit sen.
Sano minusta jotain mukavaa, ennen kuin menen lavalle.
Jos se...
Olen kiitollinen, kun suostuit tähän,
mutta tuntuu siltä, ettet tarkoita sitä, mitä sanot.
Enkö muka ollut uskottava?
Hyvät naiset ja herrat, lavalle astelee pian -
tai hetken kuluttua Jim Norton.
- Juuri tuota tarkoitin. Ei kelpaa. - Miten niin?
Et tarkoita sanojasi. Ole uskottava.
Rupeatko neuvomaan minua?
Tavoitteena on saada ihmiset innostumaan ja ilahtumaan minun näkemisestäni.
Olen näyttelijä enkä mikään taikuri!
Eikö versioni kelvannut?
En minä niin sanonut. Se vain...
Älä hermoile! Kokeilepa uudestaan, senkin hermoileva mulkero.
- Motivaatiosi tulisi olla... - Minunko motivaationi?
Sen pitäisi...
Sano se uskottavasti, senkin limanuljaska.
Motivaatiosi pitäisi olla...
Senkin hermoileva mulkku!
Jimmy, yritä nyt! Pystyt siihen!
Hyvä yleisö, tehkää minulle nyt yksi vitun palvelus -
ja toivottakaa tervetulleeksi Jim Norton.
Kiitos.
Kiitos, kun tulitte paikalle. Olen siitä kiitollinen.
Mitä tuumitte tuosta?
Robert De Niro läpsi paljasta persettäni.
Olin kuvauspäivänä kipeä ja pelkäsin koko ajan,
että paskantaisin hänen kädellensä.
Urani on ollut kohtalainen. Olen tehnyt stand upia yli 20 vuotta.
En ole yhtä kuuluisa kuin valtavirran koomikot, kuten Kevin Hart.
Kuuluisuuteni on sellaista, että kun ihmiset näkevät minut,
he tietävät nähneensä minut jossain, mutta eivät osaa sanoa tarkemmin.
Kauniit naiset taas eivät sano, vaikka tuntisivatkin minut.
"Näinkö hänet keikalla vai seurasiko hän minua?
Näinkö hänen Louiessa vai pihapuskissa?"
En tiedä, mitä tiedätte koomikoista, mutta ei ole ärsyttävämpää kuin äijä,
joka tulee kysymään: "Mistä tunnen sinut?"
En tahtoisi sanoa: "Olen koomikko.
Älä härnää minua tai vitsailen sinusta keikallani.
Istutaan alas."
Se on vastenmielistä. Kun joku kysyy, mistä tuntee minut,
vastaan yleensä: "Taisin imeä kulliasi.
Pidit siitä, kun otin sen kokonaan suuhuni.
Kaksi sormea perseeseen ja peukku palleille. Tunnen sinut.
Älä suutu. Erehdyin henkilöstä.
Ehkä se oli isäsi. Muistutatte toisianne. Anteeksi.
Älä suutu. Sano, näytänkö tutulta."
On hienoa kuvata New Yorkissa.
On kiva palata kotiin. Minulla on nyt virtaakin. Olen yleensä aina väsynyt.
Nukuin viime yönä kahdeksan tuntia.
Näin upeaa unta, että Kim Kardashian istui naamallani -
ja veivasi hanuriaan.
Sitten heräsin ja tajusin, että nenäni oli vain tukossa.
Pidän isoista perseistä enemmän kuin valkoisen kaverin pitäisi.
Mustat jätkät pitävät isoista perseistä, mutta niin pidän minäkin.
Silti tapailen pienikokoisia naisia.
On kauheaa nähdä iso perse, kun olen pienen naisen seurassa.
Hän kauhistelee isoa persettä, ja pitää myötäillä.
"Joo, onhan tuo kauheaa. Moiset synnyttäjän lanteet tuntuisivat pahalta.
Inhottaisi pitää niistä kiinni ja työntyä sisään.
Hänen pillunsa tarraisi minuun kuin kita Aliensissa. Ällöttävää!
Olisi kauheaa, jos pehmeä liha läimähtelisi ihoani vasten.
Pidän sinun luisevista lanteistasi.
Perseesi on kuin leukemiapotilaalla. Se sytyttää minut.
Tykkään, kun käännyt ja teet näin..."
Jouduin hiljan tappeluun. Niin käy harvoin.
En ole korsto, joten en tappele usein.
Mutta suuri suu minulla on. Voitin kuitenkin sen tappelun, johon jouduin.
Kyse oli eräästä äijästä, joka taisi olla vähän maistissa.
Kuulin, mitä hän sanoi kaupassa, enkä voinut vastustaa kiusausta.
Äijällä oli fedora-hattu.
Hän jutteli myyjän kanssa. "Mitä tämän kanssa kannattaisi käyttää?"
Sanoin siihen: "Köyttä."
Minusta se oli hyvä muotivinkki.
Äijä tarttui paitaani. Siitä päättelin, että hän oli tuiterissa.
Hän kysyi: "Mitä sanoit?"
Vastasin: "Minä tulen pian!"
Hän irrotti otteensa heti.
Ikävä kyllä liian myöhään.
Miehet ovat niin homofobisia, että se on hauskaa.
Hyödynnämme homofobisia asioita kiusataksemme toisiamme -
ja käyttääksemme valtaa varttuessamme.
Muistatteko olleenne noin 10-11-vuotiaana kaverinne kotona -
katsomassa tv:tä olohuoneessa,
kun kaverinne alkoi yhtäkkiä nylkyttää poskeanne?
Muistatteko?
Teen sellaisia juttuja yhä. Kavereita on kiva härnätä.
Menin yleiseen vessaan, ja kaverini oli kusella...
On pakko keksiä pila, jos kaveri on kusella.
On pakko vähän härnätä. Hän ei kuullut tuloani.
Hiivin hänen taakseen ja seisoin parin sentin päässä.
Sitten laitoin suuni miltei kiinni hänen niskavilloihinsa ja sanoin:
"Hei!"
Mies sekosi. Ei hän ollutkaan kaverini.
Vielä.
Tiedättekö, miten hankalaa on selittää tuntemattomalle,
miksi puhuin juuri hänen niskalleen?
Minulla on nyt tosi hyvä fiilis.
Minulla on mennyt viime aikoina hyvin. On aika hassua,
että iän myötä löytää uusia asioita, joista pitää.
Olen nyt nelikymppinen. Löydän uusia juttuja, joista tulee hyvä olo.
Inhoan sitä, kun joku kertoo tarinaa -
ja pyytää arvaamaan jonkin tarinaa koskevan asian.
Yleensä tarina on paska,
ja kertoja yrittää lisätä arvauksella sen kiinnostavuutta.
"Arvaa montako." Sitten pitää veikata luku.
Kun hän kertoo vastauksen, pitää ihmetellä: "Olisi pitänyt arvata!"
Aloin veikata tarkoituksella yläkanttiin pilatakseni tarinan huippukohdan.
Kun sen tekee kerran, se on pakko tehdä toistekin. Olen kusipää,
kun varastan nuo hetket ystäviltäni. Vitut siitä. Heidän juttunsa ovat paskoja.
Pidän manageristani Jonathanista, mutta hän tekee tätä aina.
Hän osti rannekellon, joka maksoi 1 500 dollaria.
Jos hän olisi sanonut ostaneensa kahden tonnin kellon puolellatoista,
olisin ollut vaikuttunut. Olisin sanonut: "Hyvä, säästit 500."
Mutta hän yritti rakentaa tarinaansa ällistyttävää hetkeä.
"Maksoin kellosta 1 500 dollaria. Arvaa sen oikea arvo."
"En minä tiedä. 130 000?"
Muistelen lämmöllä hetkeä,
kun näin typerän virneen kaikkoavan hänen kasvoiltaan.
Oikealla hinnalla ei ollut enää vaikutusta.
Arvasin 130 000. Ei hän voinut enää sanoa: "Ei, kaksi tonnia."
"No, onhan sekin aikamoinen säästö."
Ammu itsesi. Juttusi oli huono.
Sitten jatkoin sitä. Se on kumma tunne.
Yläkanttiin arvaamisen riemu. Löysin sen sattumalta.
Yritin toimia oikein. Eräs ystäväni on tosi lihava.
Lopettaisinko jutun tähän? "Ystäväni on tosi lihava." Ja eteenpäin.
Puhuin hänelle. Hän tietää kyllä.
Lihava ystäväni alkoi laihduttaa, mikä on tietysti hyvä asia.
Sen sijaan että olisi antanut meidän huomata asian,
hän kertoi laihduttaneensa. Se oli noloa, koska sitä ei vielä huomannut.
Hän kertoi: "Olen laihtunut." Mietin: "Väität niin."
Todisteet puuttuivat.
Sitten hän kysyi: "Arvaa, montako kiloa."
En haluaisi olla paskiainen. "Nolla pilkku..."
Yritin olla ystävällinen ja veikkasin yläkanttiin: "23 kiloa?"
Hän vastasi: "Ei, kolme."
Tajusin, että arvaukseni -
vei hänen hienon hetkensä ja aiheutti hänelle pahan mielen.
Ja tulin siitä vitun iloiseksi.
Tuntuu hyvältä. En osaa käsitellä tunnetta...
Ihan oikeasti. En ole tottunut hyvään oloon.
Masennun välillä, kuten kaikki.
Joskus olo on ihan paska. Onko teillä itsetuhoisia ajatuksia?
Jo vain.
Sepä tuli nopeasti. Kun kysyy itsetuhoisista ajatuksista,
ei haluaisi kuulla noin nopeaa vastausta. "Kyllä!"
Toivottavasti et ole ensitreffeillä.
"Halusin tappaa itseni ja kaikki muut teatterissa." Hyvä homma.
Mutta masennus iskee yllättävän nopeasti.
Asiat sujuvat hyvin, ja äkkiä ääni sanoo: "Unohdit hirttää itsesi."
En halua masentaa teitä. Se menee ohi puolessa vuodessa.
Enkä minä halua itseäni tappaa.
Olen päätynyt tavallaan rauhanomaiseen ratkaisuun.
Jos päätän joskus tappaa itseni, teen sen tyylikkäästi.
Ennen sitä kirjoitan viestin ja vieritän syyn jonkun lähes ventovieraan niskoille.
Eikö olisikin hauskaa pilata jonkun elämä ilman sen kummempaa syytä?
Pitää toimia summanmutikassa.
Pitää valita vaikka töistä se tyyppi, jolle puhuu kerran kahdeksassa vuodessa.
Eikä hän edes työskentele samalla osastolla.
"Henkilöstöpuolen Murray tietää syyn tähän."
Ei kun köyden jatkoksi.
Murray on sekaisin koko loppuikänsä.
"Tervehdin häntä kerran vuonna 2014."
Olen todella huono valehtelemaan.
Toivoisin olevani parempi, koska en pärjää ihmissuhteissa.
Paljastan itseni, kun valehtelen.
Valehteluni on ilmiselvää. Jotkut miehet ovat mestarivalehtelijoita.
Tyttöystävä yllättää miehen panemasta kaveriaan.
- "Mitä teet?" - "Hän kaatui. Autan hänet ylös."
Se käy niin sujuvasti. Ihailen tuota kykyä.
Kun valehtelen, silmäni suurenevat.
Kuulostan 1940-luvun näyttelijältä, jos jään kiinni tekstiviesteistä.
- "Kelle tekstaat?" - "Kaverille."
Heitän kännykän kylpyammeeseen. "Täällä ei ole mitään nähtävää."
Oletteko olleet niin huonoja valehtelijoita,
että olette yrittäneet valehdella puhumalla totta sarkastiseen äänensävyyn?
Se tuntuu vähemmän valheelta.
Jos jää kiinni pettämisestä. "Makasitko hänen kanssaan?"
"Joo!
Tietysti. Panin häntä kahdesti, kun olit sairaalassa."
Se kuulostaa rehelliseltä pöytäkirjassa.
Ex-tyttöystäväni sai minut kiinni rysän päältä ja oikein kunnolla.
Oletteko jääneet kiinni kielletyistä keskusteluista?
Siinä on mustaa valkoisella.
Homma meni näin.
Kävin tuhmaa keskustelua kerran tapaamani tytön kanssa.
Digiaikana käy niin. Tulee puhuttua ihmisille, joille ei olisi ennen puhunut,
koska se onnistuu kännykällä.
Kyseessä oli kolmituntinen älyttömän irstas sessio...
Tarjosin 500 dollaria, jos hän tulisi ja työntäisi jalkansa suuhuni.
En tietenkään koskaan tekisi niin.
350 dollaria on maksimi jaloista. Kaikki tietävät sen.
Juttelin siis tämän Marian kanssa. Ja olimme tavanneet vain kerran.
Mutta se juttutuokio kesti tosiaan kolme tuntia.
Olin ihan kuitti. Runkkasin ja nukahdin. Siivosinkin vasta seuraavana aamuna.
Peiton nostaminen oli kuin tarran irrottamista.
Se tapahtui 2011. Muistan sen kuin eilisen,
koska silloinen tyttöystäväni tuli makuuhuoneeseen.
Hän sanoi: "Nouse ylös, Jim!"
Tiesin olevani kusessa. Jo äänensävystä saattoi päätellä, mitä oli tulossa.
"Nouse ylös!" Kysyin: "Mitä nyt?"
En tiedä, miksi imitoin itseäni noin. En puhu tuolla tavalla.
Ylireagoin tosielämässäkin.
Hän vastasi kysymykseeni:
"Tiedän, että juttelit illalla Marian kanssa."
Hätäännyin ja katselin ympärilleni.
Puhelimeni oli samassa paikassa kuin illalla. Sanoin: "En tiedä, mistä puhut."
"Maksaisitko 500 jalkojen nuolemisesta, paskiainen?"
Silloin tiesin, että hän tietää. Tai sitten hän oli hyvä arvaamaan.
Kunpa olisin sanonut silloin saman kuin äsken.
"350 taalaa on maksimi jaloista."
Olisin tökännyt häntä kyynärpäällä, ja olisimme rakastelleet.
Tiesin, että olin jäänyt kiinni. En tiennyt, mistä hän tiesi.
Tiedätte reaktion kiinni jäädessä. "Anteeksi. Olen kai seksiaddikti."
Jos yrittää pelastaa parisuhteensa, ei voi kalastella lisätietoja.
En voinut sanoa: "Rakastan sinua. Miten muuten sait tietää?"
Hän kertoi, miten sai tietää siitä.
Emme ole niin fiksuja kuin luulemme.
Emme ymmärrä teknologiaa niin hyvin kuin luulemme.
Kaikki laitteet ovat samassa langattomassa verkossa.
Meikä vain chattaili ja vatkasi.
En voinut käyttää puhelinta kuin yhdellä kädellä.
Painoin väärää näppäintä ja tulostin koko keskustelun olohuoneeseen -
seitsensivuisena pdf-tiedostona.
Ja olin juuri vaihtanut mustekasetin. Teksti oli hyvin selkeää.
Kävi karmea sattuma. Tyttöystäväni tarvitsi tulostinta seuraavana aamuna,
koska oli college-kurssilla. Hän oli ikäisekseen hyvin kehittynyt.
Hän otti tulostimesta keskustelun -
sekä kirjoittamansa koulutehtävän ja lähti kurssille.
Ja tarina on täyttä totta. Onneksi hän ei palauttanut sitä.
Hän oli sekopää. Hän olisi voinut herättää minut tökkäämällä puukon vatsaani.
Vitsi olisi ollut silloin hauskempi. Nyt tässä ei ole mitään hauskaa.
Vitsi olisi ollut parempi, jos hän olisi palauttanut sen.
"Sain kiitettävän, hän tyydyttävän."
Totuus ei ole hauska vaan surullinen.
Tyttöystäväni luki keskustelun, tunsi itsensä petetyksi ja itki.
Piti vähän maustaa juttua. Näitähän minulla piisaa.
Se kaduttaa. Pitää varoa, mitä sanoo tai kirjoittaa,
koska nykyään on helppo pilata elämänsä teoillaan.
Pitää olla varuillaan jokaisen tekstarin ja tuhman kuvan kanssa.
Kuka on edesauttanut yksityisyyttä eniten? Hulk Hogan teki enemmän yksityisyydelle -
kuin yksikään paska poliitikko 10 vuoteen.
Hän haastoi Gawkerin oikeuteen. Se oli iso juttu. Tunnette tapauksen.
Hulk jyysti sitä yhtä emäntää tietämättä, että häntä kuvataan.
Gawker laittoi videon nettiin. Hoganin mukaan se pilasi hänen elämänsä.
Kyse taisi olla rasistisesta kielenkäytöstä.
Brooke taisi tapailla silloin mustaa miestä, eikä Hulk pitänyt siitä.
Ilmeisesti hän käytti sanaa "neekeri" niin monesti,
että jopa palkkionmetsästäjä Dog kyllästyi.
WWE antoi Hoganille potkut. Se pilasi hänen elämänsä.
Fanitan Hogania nyt enemmän kuin koskaan. Näittekö Hulk Hoganin kullin?
Ostin heti keltaisen hikinauhan. Olen Hulkamaniac.
En koskaan tajunnut, miksi se typerä jalkapommi oli niin tehokas lopetusliike.
Nyt ihmettelen, kun kukaan ei kuollut sen sisällissodan kanuunan osuessa.
"Revin perseesi!"
Se oli Hogan-imitaationi. Noin tehdään, kun ei osata imitoida.
Pitää maustaa sitä hassuilla liikkeillä. Entä Christopher Walken? "Minun kelloni!"
Nimetkää henkilö, minä näyttelen. Ihan sama.
Luulin, että sanotte jotain.
Oprah!
Oprah? Tuo oli kaikkien aikojen huonoin heitto.
Pitää olla varovainen. Harmitti, kun mokasin jutun,
sillä siinä vasta oli tuhma tyttö. Hän nuoli persettänikin.
Kaikki jätkät pitävät siitä. Ei teeskennellä, että olen ainoa.
Kerron, miksen saanut raikuvia aplodeja, jotka perseen nuoleminen ansaitsee.
Kirjaimellisesti... Älkää taputtako.
Kun perseen nuoleminen mainitaan, pitää tehdä näin.
"Lasken juomani alas ja taputan perseen nuolemiselle."
Ei.
Rauhoittukaa.
Hän nuoli persettäni ja...
Kerron, mikä juju perseen nuolemisessa on...
Sitä on liian kiusallista pyytää.
On noloa saada kieltävä vastaus. Sitten hävettää, kun pitää siitä.
Jos pitää suihinotosta, voi sanoa tytölle: "Ota suihin."
Jos hän kieltäytyy, voi vielä yllyttää.
"Ottaisit nyt.
Käykö?"
Mutta on kiusallista kysyä:
- "Nuolaisepa pyllyreikääni pikkuisen." - "En!"
"Älä nyt viitsi. Käy peremmälle vain.
Kampaa karvat ja survo naamasi sinne.
Mitä kainostelet?
Sama kuin pussaisi maratoonarin päätä. Hommiin siitä, senkin hanhi."
Asiasta pitää vihjata.
Ei voi nolostua asiasta, josta vain vihjailee.
Jos tyttöystävä ottaa suihin -
ja ottaa vehkeen pois suustaan ja nuolee vartta...
Nyt liioittelin.
Haluatteko kuulla totuuden? Hän nuolee...
"Mitä hän tekee? Sulkeeko hän kirjekuorta,
vai kääriikö hän sätkää? En tajua."
Vihjailu ei ole noloa. Siihen ei voi vastata kieltävästi.
Kun tyttöystävä ottaa suihin, voi nostaa lantiota...
Ja voihkia vähäsen.
Pallit hinautuvat hiljalleen hänen naamansa yli kuin lakaisukone.
Lopulta ne ovat otsalla. Hän näyttää keisari Tiberiukselta.
Hän sanoo: "Tajuan. Haluat, että nuolen persettäsi."
Sitten tulee testilipaisu. Sellainen pieni...
Kuin testaisi paristoa.
On pakko kerskailla. Persereikäni läpäisee testit leikiten.
Persereikäni on kuin pari virheetöntä ja karvatonta persikanpuolikasta.
Noin kuvailin sen PlentyOfFishissä.
Pari virheetöntä ja karvatonta persikanpuolikasta,
jotka on tehty kosketeltaviksi.
Olen roisi äijä.
On aika hassua, että olen sanonut koko urani ajan,
että olen perverssi. Mutta en oikeasti ole.
Perverssi kohtelee toista uhrinaan tai pitää ihmisten huijaamisesta.
Tajusin sen hiljattain. En halua vahingoittaa ketään.
En pidä huumeidenkäyttäjistä enkä alaikäisistä.
En harrasta seksiä lasten kanssa.
Miesten pitäisi puhua siitä. Se on paras ominaisuuteni.
En pidä neitsyistä enkä kokemattomista naisista.
Seksi on heille liian tärkeää, ja tiedän olevani kusipää.
En halua naiselta mitään koiranpennun katsetta,
tai että hän pussaa kaluani ja sanoo: "Olet tärkeä.
Rakastatko sinäkin minua? Olen onnellinen."
Haluan tytön katsovan kaluani ja sanovan: "Olisipa se musta."
Ja räkäisevän sitten sen päälle.
Jared Fogle on perverssi.
Miten voi tyriä Subway-sopimuksen?
Jaredin ainoa homma oli pitää ne isot housut jalassaan.
Se oli hänen hommansa.
Resepti rikkauteen oli "älä liho tai nussi lapsia".
Onko se muka vaikeaa?
Osaisin tuon unissanikin. Sano se itsellesi aina ulko-ovella.
"Älä liho tai nussi lapsia. Älä liho...
tai nussi lapsia. Älä liho tai nussi lapsia."
Hämmästyttävän monen ihmisen seksuaalinen käyttäytyminen on sekaisin.
Vaikka Cosbyn. Hänellä on uusi hyvä tekosyy.
"En ole voinut raiskata niitä naisia. Olen nyt sokea." Niinhän homma toimii.
Käy sääliksi hänen vaimoaan, Nelson Mandelaa.
Jestas.
Cosbyn syyllisyys oli selvä, kun Oprah... Nyt saitte sen Oprahinne.
Cosbyn syyllisyys oli selvä, kun Whoopi Goldberg lähti tukijoukosta.
Whoopi tuki häntä vuosia, ja lopulta hänen piti... Mitä Whoopille tapahtui?
Hän näyttää KRS-Onelta. Mitä vittua tapahtui?
Moni niistä naisista... Se todistaa Cosbyn syyllisyyden.
Moni naisista oli seitsenkymppinen. Sen ikäinen ei valehtele raiskauksesta.
En väitä nuorempien valehtelevan, mutta niin vanhat eivät puhu seksistä.
He eivät valehtele seksistä.
Seitsenkymppiset naiset valehtelevat muista jutuista. "Pojanpoikani soitti."
"Haista paska, valehtelija. Ei soittanut.
Jututit väärään numeroon soittanutta toista tuntia.
Senkin valehteleva vanha haahka!"
Mutta kaikesta pitää yrittää löytää jotain hyvää.
Suhteeni loppumisessa oli hyvää se, että minun piti alkaa kuntoilemaan,
jotta voisin tapailla naisia. Painoni putosi rutkasti.
Onko kukaan pudottanut painoaan viime vuosina? Paljonko pudotit?
45 kiloa.
Mitä? 45 kiloako?
Hukutitko tyttöystäväsi? Mitä tapahtui?
- Miten pudotit 45 kiloa? - En kuntoillut.
Etkö? Oletko muka luonnostasi tuollainen?
Sama kuin sanoisin: "En pelaa Lakersissa." "Ihanko totta, ääliö?"
Laihduttamisen aloittaminen on hassua.
Onnittelut 45 kilosta. Hieno saavutus. Antakaa hänelle aplodit.
Minulta lähti vuosien varrella painoa 14 kiloa.
Kun paino alkaa pudota,
ensimmäisten kilojen jälkeen kuulee kehuja.
Siinä seitsemän kilon kohdalla ihmiset eivät enää tiedä, mitä sanoa.
Kymmenen kilon kohdalla...
"Oletko laihduttanut vai vuodattiko Charlie Sheen vertaan suuhusi?"
Voinko vitsailla Charliesta?
Yllättikö hänen HIV-positiivisuutensa? Ei. Pidän Charlie Sheenistä,
mutta hän on viettänyt aika aidsmaista elämää.
Kun joku niin kuuluisa kertoo HIV-positiivisuudestaan,
kansa sanoo: "Toivottavasti asia on niin.
Jestas sentään."
Rehellisesti sanottuna Charlien HIV-diagnoosi säikäytti.
Säikähdin, koska...
En tunne Charlieta. Emme ole tavanneet.
Uutinen hätkäytti. Mietin seksuaalista käyttäytymistäni.
Emme ole tavanneet, mutta meillä on ollut luullakseni neljä samaa seksikumppania.
Voin kertoa vain yhden nimen, koska olemme keskustelleet asiasta.
En paljasta muita.
Haastattelin Bree Olsonia radiossa usein.
Jos ette tunne Breetä, hän on kaunis vaalea pornotähti.
Hän on hauska ja seksikäs. Ohjelmassamme hän flirttaili aina kanssani.
Hän sanoi: "Pidän sinusta. Olet söpö." Vastasin: "Joopa joo."
Luulin, että hän teki sen ohjelman vuoksi. Hän saattoi luulla, että torjuin hänet.
Mutta minulla ei ole itsetuntoa. En uskonut häntä.
Hänestä olin siisti. Mielestäni olin kuin Elefanttimies -
smokki päällä brittiaatelisten edessä.
"Kaikki ovat olleet niin ystävällisiä!"
Mutta sitten hänen tiedottajansa sanoi: "Bree pitää sinusta oikeasti.
Ei hän laske leikkiä."
Kehittämäni etäinen asenne kaikkosi hetkessä.
Olin Breen hotellilla alle tunnissa.
"Moi!"
Nenäni oli kiinni ovisilmässä.
Onko naamani epämiellyttävä? Katsopa sitä ovisilmästä. Se näyttää...
typerältä puolikuulta. Me nussimme. Haluan olla rehellinen.
Se oli elämäni järisyttävimpiä seksuaalisia kokemuksia.
Se oli kaunista.
Hän ei varmaankaan nauttinut yhtä paljon kuin minä.
Koska se ei toistunut. Yritin vuosia. Kyselin tekstarilla: "Mitä teet?"
Hän vastasi: "En ainakaan pane sinua."
Taisin mokata, joten kysyn teiltä. Pilaako tunnelman, jos tunnustaa heti rakkautensa?
Kysyn naisilta. Pilaako tunnelman,
jos sanoo ekalla panokerralla kalua sisään uittaessaan:
"Rakastan sinua."
Ja itkee naamallenne. Meneekö tunnelma pilalle?
Kaverini kysyi, käytinkö kortsua.
"Olipa kiva kysymys. En tietenkään, tyhmä.
Ei Lamborghinin kyytiinkään mennä ruumispussissa."
En olisi käyttänyt kumia, vaikka hänen pillustaan -
olisi vilkuttanut Magic Johnson.
Harrastimme seksiä, ja Bree palasi Los Angelesiin.
Hän tapaili Charlie Sheeniä.
Sitten Charlie ilmoitti olevansa HIV-positiivinen.
Aloin kelata asioita. "Hittolainen, minäkö tämän aloitin?
Tartutin aidsin Platoonin sankariin. Olenpa melkoinen paskiainen."
Onneksi Bree Olson oli käynyt useita kertoja testeissä.
Hänellä ei todellakaan ole HIV:tä. Eli minullakaan ei ole sitä.
Se on tapani tehdä aids-testi.
En uskalla mennä lääkäriin,
joten nussin naista ja tapaan hänet taas vuoden päästä.
"Miten jakselet?"
- "Hyvin." - "Sitten meitä on kaksi."
Hän jaksoi hymyillä. Voin siis panna taas puoli vuotta paljaalla.
Minun on suoraan sanottuna vaikea tavata ihmisiä,
koska olen kertonut itsestäni niin paljon julkisesti. Salaisuuksia ei enää ole.
Tiedetään, että pidän transsukupuolisista tytöistä.
Se ei ole enää mitään uutta. Ja jos oli, niin nytpähän tiedätte.
On hassua, että koko maa on varsinaisessa trans-kuumeessa.
On hassua, että kun joku tällainen asia yleistyy,
siitä ei saa vitsailla televisiossa.
Yritin kertoa Caitlyn Jenner -vitsin, mutta kanava kielsi sen.
Sanoin, ettei vitsi ole ilkeä. Siitä ei silti pidetty.
"Transsukupuolisia syrjitään."
Sanoin: "Syrjiminen ei tarkoita sitä, että pyyhkiytyy pois huumorikartaltakin."
Vitsini ei ollut edes ilkeä. Jennerin kanava perui hänen ohjelmansa.
Miten paska tosi-tv-ohjelma on,
jos kuva on muropaketissa, sukupuoli vaihdettu,
on Kardashian ja ajoi jonkun yli autolla, ja kanava pitää silti ohjelmaa tylsänä?
Hollywoodin väki tarkoittaa hyvää. Heillä on sydän paikallaan.
Mutta onhan se melkoista teeskentelyä.
Caitlynistä ei voi puhua kehumatta hänen kauneuttaan.
"Oletteko nähneet, miten kaunis hän on?"
En ole.
Hän on kuin se mustalainen Vainotusta.
Mutta hassua se on.
Kukaan näistä edistysmielisistä julkkiksista,
jotka puhuvat aina niin huolitellusti,
ei sano harrastavansa seksiä transsukupuolisen kanssa,
katsovansa transupornoa tai olevansa kiinnostunut heistä.
Ei kukaan. Sellaista se tukeminen on.
Älä neuvo puhumaan oikein. Haluatko tukea nuorta naista?
Nosta helmaa ja ime hänen kulliaan. Se on tukemista.
Älä neuvo, mistä vitsailla,
ellet ole herännyt perse hellänä ja kysynyt itseltäsi, kuka olet.
Oletteko pesseet hampaitanne ja huutaneet peilille "homoa"?
Minä olen.
Tiedän, miksei asiasta puhuta eikä sitä tunnusteta.
Ei tiedetä, onko seksi transsukupuolisen kanssa homoilua.
Seksi transutytön kanssa ei tee kestään homoa.
Ja vaikka tekisikin, kertoisin teille.
Ymmärrän kyllä, miksi jotkut ajattelevat toisin.
Emme voi olla niin transumyötäisiä, että unohdamme eriävät mielipiteet.
Avoin keskustelu ei tarkoita sitä,
että tukitaan turpa epämiellyttäviä puhuvilta.
Tajuan, miksi sitä pidetään homoiluna. Ei se ole sitä.
Suutelussa on feminiinistä energiaa. Jos se olisi maskuliinista, en kiihottuisi.
Jos tissit eivät ole aidot, mitä sitten?
Rakastamillani strippareilla oli tekotissit. Ei haitannut.
En koskaan sanonut: "Häivy laajennettuine rintoinesi!"
Sitten hame nousee...
"Selvän teki.
Onpa iso klitoris."
Olisinko muka tyly vieraalleni? "Tulehan tänne."
Jos on keltanokka, pitää tuijottaa tissejä. "Rakastan häntä."
Jos on ensikertalainen, jalkoihin katsominen voi muuttaa mielen.
"Noilla jaloilla tehtiin pisteitä jenkkifutiksessa. Minähän olen homo."
Olen jutellut monien transsukupuolisten tyttöjen kanssa.
Eräs heistä kertoi käyttäneensä lapsena äitinsä alusvaatteita.
Se iski minuun. Äidin alushousut.
Sukupuolesta viis. Onko kotona mitään karmeampaa,
kuin äidin alushousut? En koskisi äitini alushousuihin,
vaikka hän roikkuisi sillalta niiden varassa.
Antaisin hänelle lentosuukon ja astuisin sitten sormille.
Jos näkee äitinsä alushousut lattialla, ne työnnetään kaapin alle kepillä.
Voitteko kuvitella pukeutuvanne niihin?
Ennemmin panen isäni käytetyn kortsun nenääni ja näyttelen maasikaa.
Näin kerran lapsena äitini alushousut.
Onneksi ne eivät olleet lainkaan seksikkäät.
Säälin lapsia, joilla on seksikäs äiti, jota kaverit haluaisivat panna.
Kaikilla on ollut se yksi kaveri, jonka mutsia kaikki halusivat jyystää.
On varmaan kauheaa löytää äidin alushousut,
joissa on nuoli takapuolella.
"Voi ei. Äiti ottaa kolmeen aukkoon."
Äitini alushousut olivat karseat.
Ne alkoivat navan yläpuolelta ja päättyivät polven yläpuolelle.
Ne muistuttivat Boardwalk Empiren uimapukua.
Sellaisia haluaa äitinsä...
Jos näkee äidin alkkareissa, päässä pitää soida:
Hello my ragtime gal
Vanhempiaan ei halua ajatella seksuaalisesti.
Vanhempamme panevat. Olemme todisteita siitä.
Kun kysyin asiasta, vanhempani sanoivat:
"Rakastelimme vain luodaksemme sinut ja sisaresi Tracyn. Se oli ainoa syy."
He saivat sen vaikuttamaan kärsimykseltä, jonka he kestivät luodakseen minut.
Näemme vanhempamme niin. Kuka haluaa miettiä äitiään -
huutamassa humalassa sängyllä: "Vauhtia nyt!"
Ja isä siihen: "Et ole vielä edes märkä!"
Sitten äiti sanoo: "Se on persereikäni, ääliö!"
Eikä isän sutikulli edes seiso. Kukaan ei halua ajatella isänsä sutikullia.
Kuin etana, joka yrittää murtautua akvaarioon.
Kukaan ei halua kuvitella äitiään sanomassa: "Odota. Vauhtia nyt."
Saatte hetken aikaa kuvitella omat vanhempanne tilanteeseen.
Kuten minun pitää tehdä aina kun kerron tuon vitsin.
Emme vain ajattele heitä sillä tavalla.
Vartuin melko vanhoillisessa...
En tiedä, miten minusta tuli tällainen hirviö. Vartuin vanhoillisessa kodissa.
Oliko kellään avoimia vanhempia, jotka keskustelivat kanssanne seksistä?
- Kyllä. - Kuka sen sanoi? Sinä.
- Kuinka vanha olit, kun puhuitte seksistä? - 13.
- He kertoivat sen suoraan. - Niinkö?
Millä tavalla?
He kertoivat suoraan, miten homma toimi. Ja siinä se oli.
"Näin se homma toimii. Ja siinä se oli."
Etkö muka tiennyt 13-vuotiaana...
Mitä muuta he kertoivat?
"Me laitamme lahjat joulukuusen alle."
- Yllättikö kukaan vanhempiaan sängystä? - Minä.
- Heitä löytyy aina pari. - Minäkin.
- Kuka sanoi tuon? - Minä.
Päivää, neiti.
- He puhuivat siitä minulle... - Odota vähän. Nyt sinä panikoit.
Hän odotti 30 vuotta, että joku kysyisi: "Puhuivatko vanhempasi siitä?"
Odottakaa.
Kuinka vanha olit yllättäessäsi heidät?
- Yritin torjua sen mielestäni... - Ymmärrän. Kuinka vanha suunnilleen olit?
- Ehkä noin kymmenvuotias. - Noin 10-vuotias. Mitä teit silloin?
- Olitko kotona? - Olin. Näin pahaa unta.
Menin heidän huoneeseensa.
Ja astuit painajaiseen. Kiva juttu.
Sitä ei halua nähdä pahan unen jälkeen. "Näin unta, että sänkyni alla oli aave.
Mahtavaa."
- Olivatko he makuuhuoneessa? - Olivat.
- Huomasivatko he sinut? - Huomasivat.
- Keskustelitteko asiasta jälkeenpäin? - Emme. Isäni kysyi, halusinko kaakaota.
Isä kysyi, halusitko kaakaota!
He harrastivat siis anaaliseksiä. Voi ei.
Sitähän sitä kaipaa, kun yllättää vanhempansa panopuuhista.
"Juodaanpa kaakaot."
Joitte siis kaakaota. Kertoivatko he sinulle, mistä oli kyse?
Eivät. Tiesin, mitä se oli, kun astuin huoneeseen.
Siis tiesit. Jotkut eivät halua puhua siitä.
Aamiaisella katsotaan silmiin, kun lapsi on täyttänyt 18.
"Otatko maitoa muroihisi?"
"En. Käytän veistä ja haarukkaa."
Ymmärrän, ettet halua muistella sitä. Missä asennossa...
he olivat?
Julkaistaanko tämä? Saavatko vanhempani tietää?
Julkaistaanko? Ei suinkaan!
Miksi julkaisisimme Netflix-spesiaalin?
Huomiokyvyssäsi on parannettavaa. Miksi luulit tuota?
Luulitko, että se on LeBron Jamesin selfietä ottava käsi?
Emme tunne sinua tai vanhempiasi. Mikä asento?
- Odotatko, että tosiaan... - Kyllä tosiaan odotan.
Luuletko etumukseni kohonneen syyttä?
Ei se turhaan tiputtele jalkaani pitkin.
- Tavallinen kai. - Eli lähetyssaarnaaja. Selvä.
Oliko äiti kietonut jalkansa isän ympärille?
Yrittikö hän pitää siemenet sisällä?
Vai olivatko jalat levällään, kun isukki porasi syvälle...
niin lujaa, että jalat menivät haralleen?
Kiitos, kun jaoit kokemuksesi kanssamme.
Reagoimme hassusti, kun yllätämme vanhempamme.
Onneksi minulle ei käynyt niin.
Mutta kyllä sen arvaa, että he puuhaavat jotain. Minä tiesin sen siitä,
että heidän makuuhuoneensa ovi oli kiinni keskellä iltapäivää.
Ja sieltä kuului...
Ja sitten ihan selvästi...
Polaroid-kameran ääni.
Lopun tiesi lähestyvän, kun tahti kiihtyi. Sitten kuului: "Silmää kirvelee!"
Sitten äiti ja isän kolme työkaveria astelivat ulos makkarista.
Kuten puhuimme, jotkut vanhemmat -
ovat asiassa omiani avoimempia ja liberaalimpia.
Kaverini Scott tiesi, missä hänen äitinsä dildot olivat.
Ja käytimme sitä tietoa väärin.
Olimme 10-vuotiaita. Kun Scottin vanhemmat lähtivät, aloimme miekkailla dildoilla.
Jahtasimme Scottia ja yritimme tunkea dildoa hänen suuhunsa.
Sain sellaisen suuhuni. Teeskentelin inhoavani sitä. "Lopettakaa!"
Heittelimme dildoilla kissaa.
En tekisi niin nyt, mutta se oli vuoden 1979 Xbox.
Meillä ei ollut muuta.
Olisipa minulla ollut iPhone. Olisin saanut hienon videon.
Kissa luimisteli sohvan alla ja sähisi dildokasalle.
Scottin äiti varmaan mietti, miksi dildoissa oli raapimisjälkiä ja karvaa.
Hän varmaan löi kissaa siitä hyvästä. "Mitä teit dildoilleni?"
En tiedä, oliko omalla äidilläni dildoja. Olen nelikymppinen.
Kun vanhempani kuolevat, en pengo heidän kamojaan.
Otan lipaston ja potkaisen sen etupihalle.
Ottakoot kodittomat, mitä haluavat.
Ehkä näen, kun koditon mies pakenee -
kädessään esine, jonka toivon olevan pieni valkoinen dildo. Muuta ei voi toivoa.
En todellakaan halua nähdä valtavaa tekojormaa.
Se heiluisi sekä edestä että takaa. Siinä olisi kaksi päätä. "Voi äiti!
Voi äiti ja isä.
Voi ei, äiti ja isä porasivat toisiaan."
Vanhempani olivat melko tavallisia.
Ja minusta tuli tällainen irstas paskiainen.
Olin aina vähän epäsosiaalinen.
Oletteko koskaan tuumineet: "Olinpa epäsosiaalinen ihminen."
Kun olin 13, ryyppäsin kavereiden kanssa.
Lopetin sen jo nuorena, mutta tein sitä muutaman vuoden. Olin tosi outo tyyppi.
Ryyppäsimme yleensä kaverini luona, enkä ikinä tehnyt hauskoja kännijuttuja.
Vedin lärvit ja menin sitten kaverin perheen vessaan kusemaan hanojen päälle.
Sekä hammasharjojen ja saippualautasen päälle.
Psykoa siinä oli se, etten koskaan kertonut kavereilleni tehneeni niin.
Siinä iässä saa tehdä kaikkea, millä saa kaverit nauramaan.
Mutta en kertonut heille. Istuin vain paikoillani -
ja virnuilin kuin joku vitun sarjamurhaaja.
Mietin, miten kaverini perhe pesisi kasvojaan kusisaippualla.
Olin yksi vitun hyypiö.
Olen kertonut tämän jutun aiemminkin.
Hyödynsin aina kissaa. Avasin kaverini isän sanomalehden,
kaivoin kissanpaskat hiekkalaatikosta,
panin ne sanomalehden väliin ja rullasin lehden kiinni.
Sitten laitoin lehden pöydälle.
Olen yhä sitä mieltä, että pilani oli nerokas.
En vain ikinä nähnyt lopputulosta.
Jos minulla olisi aikakone ja saisin käyttää sitä vain kerran,
en pelastaisi Jeesusta tai lopettaisi maailmansotaa.
Palaisin vuoteen 1979 ja New Jerseyn North Brunswickiin -
nähdäkseni miehen avaavan sanomalehtensä...
Haluaisin nähdä hänen ilmeensä, kun paska putoaa syliin.
Monestikohan kissaa hakattiin kengällä sen takia?
Eikä se voi puolustautua. "Luuletko, että otin omaa paskaani -
ja ujutin sitä sanomalehtesi väliin?
Vedänkö muka jotain kissojen pilailuohjelmaa?"
Tulvivatko muistot joskus mieleenne? Sitä sattuu.
Torjuin nuorena asioita mielestäni.
Tämä asia ei ole edes traumaattinen, vain outo.
Varastin kaverini kanssa Tähtien sodan hahmoja.
Niitä aitoja ja alkuperäisiä. Muistatteko? Ne olivat sellaisia kymmensenttisiä.
Osa maksaa nykyään tuhansia, koska ne ovat harvinaisia.
Rikostoverini oli parhaita kavereitani. Hyvä jätkä.
Hänellä oli valtava kulli. Olimme tavaratalossa...
Sanoin sen tarkoituksella, en vain heittona.
Olisihan se ollut hauska välihuomio.
"Kertoiko hän kullista lisää?"
"Ei. Hän vain sanoi sen ja hymyili."
Kaikki tiesivät, että hänellä oli iso kulli.
Meillä oli sortsit ja hihattomat paidat, joten kamaa ei voinut survoa housuihin.
Otimme hahmot pois pakkauksista,
kävelimme myymälän etuosaan ja piilotimme ne.
Päivän päätteeksi nappasimme osan ja juoksimme ulos.
Kerran vartija näki touhumme ja vei meidät alakertaan.
Hän kysyi: "Mitä te puuhaatte?" Vastasimme: "Emme tehneet mitään."
Sitten vartija katsoi kohoumaa kaverini housuissa.
Hän kysyi: "Mitä tuolla on?" Tiesin kaverini isosta kullista enkä yllättynyt,
kun vartija luuli löytävänsä sieltä Chewbaccan ja Vaderin. Tajusin sen.
Minusta hän näki, ettei housuissani ollut varastettuja hahmoja.
Korkeintaan Yoda.
Kaverini sanoi, ettei hänellä ole mitään. Vartija halusi varmistaa.
Kaverini veti sortsinsa sivuun,
jolloin hänen jättikullinsa lerpahti esiin.
Oletteko nähneet sellaista?
Kuin olisi katsonut kuvaesitystä kukan aukeamisesta.
Tai kuin olisi katsonut korvapuustin leipomista takaperin.
Siitä kuului jopa vähän ääntä.
Muistelen ääntä, joka kuului kullin osuessa tuoliin.
Tuoli oli muovia. Oletteko kuulleet, kun kinkku tippuu lattialle?
Se oli epätodellinen hetki lapsuudessani. Tuijotimme kaverini valtavaa kullia.
Vartija katsoi minuun ja sanoi: "Odota ulkopuolella."
Odotin vartijan toimiston ulkopuolella vartin.
Sitten hän kurkisti ovenraosta eikä avannut ovea täysin auki.
Hän sanoi: "En soita tästä äidillesi.
Häivy täältä, äläkä tule takaisin.
Jututan kaveriasi vielä hetken." Sitten hän sulki oven.
Menin sivuovesta ulos ja pyyhin asian mielestäni.
Jostain syystä koko tuo päivä tulvahti tänä vuonna mieleeni.
Silloin tuumin: "Olinpa tyhmä.
Loput hahmot jäivät kauppaan."
Tuhansien arvosta kamaa. Enkä olisi jäänyt kiinni,
koska vartija oli lutkuttamassa kaverini jättikullia.
Kerron tuollaisia juttuja ja ihmettelen, kun en löydä naista.
Tyttöystävä olisi kiva. Olen ollut viisi vuotta sinkkuna.
En enää edes tiedä, missä voisi tavata naisia.
En tiedä, mitä naiset haluavat.
Me luulemme tietävämme. Siksi pukeudumme tietyllä tavalla.
En osaa pukeutua hyvin. Pidättekö muuten kengistäni?
Joku väitti, että nämä Yeezyt ovat kopiot.
En usko sitä. Jos ne ovat, joku on minulle 20 dollaria velkaa.
En tiedä, mitä naiset haluavat. Kysynkin nyt naisilta: mitä etsitte miehessä?
- Huumorintajua. - Selvä.
Käsittelen tätä myyttiä.
Naiset luulevat, että niin pitää sanoa.
"Pidän hauskoista miehistä." Ettekä pidä.
Kysyttäessä millaisista naisista pidän, vastaan, että älykkäistä.
Onhan se kiva juttu, mutta ei ykkösenä listalla.
Jos nännit ovat tarpeeksi isot, saa syödä vaikka maalilastuja aamiaiseksi -
ja hakata päätä oveen kuin Sademies poltettuaan paahtoleipänsä.
Mutta huumorintaju... Olen hauska. En ole päässyt sänkyyn sen avulla.
Olen saanut sen ansiosta pesää kerran.
Naisen toinen vaihtoehto oli näköiseni mies,
joka ei ollut hauska.
Sitten se käy päinsä. Mutta silloinkaan nainen ei hihku innosta.
Huumorintaju ei voi koskaan päihittää ulkonäköä.
Kukaan ei ole koskaan sanonut: "En osaa päättää.
Tuolla kookkaalla triathlonistilla on upea kroppa.
Mutta tuo pikkumies...
Hän on naurattanut minua kaskuillaan koko illan.
Tule ja työnnä naamasi tuherooni ja kerro muutama kop kop -vitsi."
Olen hyvä kumppani, koska olen irstas. Naiset pitäisivät minusta.
Pidän todella paljon suuseksin antamisesta naiselle.
Menen välittömästi alakertaan.
Pidän naisissa asioista, joista he eivät edes itse pidä.
Kerron aina, että pidän isoista pilluista. Pidän epätavallisista vaginoista.
Ja kullista. Ei vainkaan.
Pidän vaginoista, joita naiset itse häpeävät.
Muistatko, kun kouluaikoina nojasit kaappia vasten,
koska toiset tytöt huutelivat:
"Katsokaa, Hehtaaripillu-McGillicuddy!"
Olen oppinut, mikä kiihottaa ja mikä ei. Miehen ei pidä puhua suuseksin aikana.
Alapäässä touhutessa ei voi sanoa mitään kiihottavaa.
Nainen voi sanoa pitävänsä kullin imemisestä. Sen kuuleminen kiihottaa.
Mies ei voi sanoa suuseksiä antaessaan mitään,
mikä kiihottaisi naista enempää kuin itse touhu.
Eräs tyttö kertoi poikakaverinsa sanoneen kesken nuolemisen:
"Maistut herkulliselta."
Olisi kiihottavampaa, jos pillua nuollessa sanoisi: "ISIS katkoo päitä."
Sormiani en halua käyttää. Inhoan vain sitä,
kun tyttö sanoo: "Laita sormesi sisääni." Minulla on pienet kädet.
Kun laitan sormeni sisään, en koskaan yllä ihan sinne...
Pystyn ehkä juuri ja juuri hipaisemaan G-pistettä.
Naiset haluavat sormeni aina syvemmälle.
"Peukku ottaa kiinni."
Minun pitää auttaa oikeaa kättä vasemmalla.
Patrice O'Neal oli läheisimpiä ystäviäni. Tiedätte hänet.
Patrice kiusoitteli minua aina ja kerskui, miten taitava oli sormihommissa.
Hän kerskaili sormitaidoillaan aina.
Näin kerran Brasiliassa, kun hän sai sormillaan tytön ruiskaisemaan.
Patricen sormet olivat kuin ballerinan jalat.
Olin oman tyttöni kanssa sängyssä. Hän oli omansa kanssa toisessa.
Hän teki näin. Ja tytöltä ruiskusi.
Niin ruiskusi minunkin tytöltäni. Silmistä. Kun hän katsoi...
Yritin parhaani, mutta en pystynyt...
Katsokaa nyt. Sormeni olivat kuin poliopotilaan jalat uima-altaassa.
Lopulta tyttö suuttui ja vetäisi käteni pois. "Nyt riitti, kääpiösormi."
En tiedä, missä tapaisin naisia. Tuon jutun jälkeen en kai missään.
Olen somessa ja käytän Tinderiä. Käyttääkö teistä joku sitä?
Kuinka pian tapasit jonkun?
- Huuda luku. - Olen naimisissa.
Niinkö? Hyvä.
Ensin sinä ja vanhempasi, nyt hän. Hienoa. Pilaan tänään monta elämää.
Oliko se ennen liittoa vai tapasitko miehesi niin?
Jälkeen.
Siis jälkeen.
Pidän tuosta.
- "Kenen kanssa juttelet?" - "Kaverin."
Olen Tinderissä. Useimmat tietävät, mikä se on.
Siellä tykätään tai ei tykätä kuvista.
Jos löytyy sopiva henkilö, hänen kanssaan voi jutella.
Ensin pitää asettaa tietyt hakuehdot, kuten etäisyys.
Asun New Yorkissa Midtownissa, joten asetin säteeksi viisi kilometriä.
Ikähaarukkakin pitää asettaa.
Olen nelikymppinen, joten laitoin ehdoksi 18.
Alemmas ei päässyt.
Valitin siitä Tinderille.
"Sovelluksessanne on jotain vikaa. Se jumittaa 18 vuoteen.
Ai, lakijuttuja. Minä vain... Kyllä, Norton."
Tinder koukuttaa. Sinkkuja ei muka ole,
mutta sovellus paljastaa, että kauniita sinkkunaisia on paljon.
Tykkäilin heistä tuntitolkulla. En torpannut ketään. Ulkonäöstä viis.
Sairastaa zikavirusta. Ja vitut. Tykkään.
Ampumahaava naamassa.
Vitut siitä. Näplään nännejä, kunnes ambulanssi tulee. Tykkään.
Joku nurisi tuosta. Saa sille nauraa. Kyseessä ei ole tositapaus.
Luulitko niin?
Naista on ammuttu haulikolla naamaan, ja hän nappaa sitten vielä selfien.
Ja sitten minä kysyn: "Mitäs puuhailet?"
"Vuodan käytävällä kuiviin."
"Jospa veivaisin nännejäsi, kunnes apu saapuu."
Käytin sovellusta kolmena päivänä tuntikausia. En saanut yhtään vastausta.
Se oli isku itsetunnolle. Tunsin olevani arvoton paskakasa.
Sitten ajattelin, että pitää laajentaa hakuehtoja. Alue oli kuitenkin pieni.
New Yorkin Midtownissa asuu vain noin 1,8 miljoonaa ihmistä.
Niinpä laajensin hakuehtoja. Laitoin iän ja etäisyyden maksimiin.
Periaatteessa hain kaikkia pohjoisamerikkalaisia, joilla on pillu.
Tai on ehkä jonain päivänä.
Lopulta sopiva henkilö löytyi. Luen käymämme keskustelun teille.
Keskusteluni sujui tuon tytön kanssa tosi hyvin.
Viestittelimme viiden päivän ajan joka päivä.
"Huomenta. Miten menee?"
Viidentenä päivänä sanoin: "Kanssasi on ollut kiva viestitellä.
Voisimmeko jutella puhelimessa? Saanko numerosi?"
Hänestä ei kuulunut yhtikäs mitään. Hän hylkäsi minut täysin.
Neljän päivän päästä kirjoitin: "Taisi olla kieltävä vastaus. LOL."
Yritin pitää viestini kepeänä ja hauskana.
Tyttö vastasi: "Tunnustan, että googlasin sinut."
En tiedä, millaista elämänne on, mutta tuo on viimeinen asia, jonka haluan kuulla.
"Googlasin sinut."
"Cosby Hitler" tuottaa paremmat hakutulokset kuin "Jim Norton".
"Googlasin sinut ja katsoin videon, jossa kerroit -
lähettäneesi kikkelikuviasi jollekin tytölle.
Numeron antaminen ei tuntunut hyvältä ajatukselta.
Anteeksi. Yritän vain olla rehellinen."
Tuntui kamalalta. En tiennyt, mitä vastata.
Kirjoitin: "Vitun ämmä.
LOL."
Kiitoksia. Olitte mahtava yleisö.
Kiitos, kun tulitte paikalle.
Kiitoksia.
- Mitä teen? Lyönkö vasemmalla? - Joo, lyö oikeasti.
"Sano se uskottavasti, limanuljaska."
Ja sitten...
Sitten läpsäisen sinua uudelleen.
- Vasemmalla siis. - Niin.
Läpsäisen ja sanon repliikkini. Sitten läpsäisen taas.
Selvä.
Anna mennä.
Tekstitys: Sami Haapasalo